Millega pälvis just Sangaste tähelepanu, et Baltica sel aastal siia jõuab?
«Sangastes on väga rikas folklooripärand, kuid festivalipaigaks sai see eeskätt siin tegutsevate noorte entusiastide tõttu, kes on kohalike üritused korraldajad – nimetaksin ära Koidu Ahki.»
Kuidas teie suhtute rahvalaulude töötlusesse, kas pooldate või mitte? Mõne arvates kaob sellega algne ilu-võlu hoopis.
«Loomulikult pooldan, igal asjal on oma koht ja oma mõte. Olen aastaid olnud ka näiteks Põlva rahvamuusikatöötluste konkurssfestivali ning koolinoorte ürituse «Regilaul uues kuues» patroon ja žürii liige, külastanud Viljandi pärimusmuusika festivali ja muid üritusi, kus tegeldakse just folkloori tänapäevaste vormidega.
Üks ei tohiks segada teist, mõlemad on vajalikud ja väärtuslikud. Eheda pärimuse tundmine annab aluse, individuaalne looming võimaldab seda edasi arendada ja tänapäeva kultuuri tuua. Siin on aga eriti oluline kunstiline kvaliteet.»
Kui tähtsaks te ise peate Baltica mõju meie pärimus- ja rahvakultuuri arendamisel ning kultuuripärandi säilitamisel?
«Väga tähtsaks. Baltica lõi eelduse, et üle kogu Eesti taasavastada ja -elustada kohalikke pärimusi, mis olid aja hõlma vajunud, ning edendada neid seal, kus nad olid veel rahva mälus säilinud, kuid hakkasid samuti elavast käibest taanduma, nagu näiteks Kihnu ja Setumaa.
Tõsi, setud lõid oma leelopäeva traditsiooni juba veidi varem ja on omakultuuri hoidmisel agarad tänapäevani. Viimane kehtib ka kihnlaste kohta. Kuid võimalus omakultuuri tutvustada ka välismaal on olnud neilegi suureks stiimuliks oma kultuuri hoidmisel ja väärtustamisel, eriti noorte hulgas.»