Kui satute põdravasikate lähedusse, tuleb sealt kiirelt ja hiirvaikselt kaduda. «Mine vasikast nii kaugele kui võimalik ja püsi valvel. Või mis veel parem: roni puu otsa,» ütleb Turovski. «Kui põdraproua oma lapse juurde tagasi tuleb ja võõrast haistab, võib ta sind jälitama hakata. Puu otsa ronides olgu sul ristsõna ja harilik pliiats taskus, sest võib juhtuda, et seal tuleb sul olla kaua, isegi tunde.»
Kevadisel ajal võivad ohtu kujutada ka emased metssead. «Kui peaksid sattuma emise ja tema põrsaste pesakonna vahele, ründab ta kohe,» ütleb Turovski. Kuna emis ei näe kaugele ega ka külgedele, ründab ta sirgjooneliselt otse ette. «Põgenemiseks hüppa tema kärsa eest vasakule, siis jälle paremale ja nii kogu aeg eemale, kuni oled jõudnud piisavalt kaugele. Siis pista lihtsalt punuma.»
Mistahes loomaga kohtudes ei maksa talle otse silma sisse vaadata. Vaata looma koonu või kõrvu, aga mitte tema pupille. «Silma sisse vaatamine mõjub loomale tõsise ähvardusena,» rõhutab zooloog.
Turovski üldine soovitus on hoida end metsas pidevas liikumises, et loomad teid juba kaugelt märkaksid. «Ei maksa peita end paksu rohu sisse ja jääda sinna tundideks magama. Nii võid sattuda karu, põdra või metssea trajektoorile, samuti ohustavad seal ka Eesti metsade kõige ohtlikumad loomad – puugid,» hoiatab Turovski.
Puugid varitsevad inimest reeglina 10–12 sentimeetri kõrguses rohus. «Puuk haistab soojust ja kui temast möödub keegi suur, kes kiirgab soojust ja hingab välja süsihappegaasi, hakkab ta neid jälitama,» räägib Turovski. «Puugid küll ei liigu kiiresti, aga on väsimatud jälitajad.»
Matkavarustuse tootja Fjällräveni tellitud ja uuringufirma Socio läbi viidud uuringu kohaselt veedab iga teine Eesti naine looduses aega mitu korda nädalas. Metsa minnes pelgavad naised ära eksida, hirmu tekitab ka metsloomaga kohtumine.